Tidligere: Tror du, Jess Minion er en heks?
Hvad tror du, problemet er? Der er magi overalt her.
Hvad hun end er, så er hun interessant.
- Så du kan ikke mærke smerte? - Det kaldes idiopatisk neuropati.
Jeg tror, KA Wuornos bør aflægge dig en visit. Klokken otte?
- Du kan jo tage en flaske med? - Vin?
Ved hun, at du ikke er en rigtig dreng?
Jeg vil gøre, hvad jeg kan for at finde ud af mere om din mor.
- Vil du det? - Vi må holde sammen heroppe.
- Problemerne er tilbage, ikke? - Ja, det tror jeg.
De forsvinder næppe denne gang.
Light mandel moga latte med kanel. Tror jeg.
- Sort, tror jeg. - Nej, jeg ville prøve din.
- Hvad synes du om den? - Jeg har ikke turdet smage endnu.
Du ved, du kunne komme ind. Du kunne have overnattet.
Hvem havde så hentet kaffe til os?
- Du er underlig, KA Wuornos. - Det siges.
Jeg skal på et par besøg i dag.
- Vil du komme forbi i aften? - Ja, gerne.
Hils Audrey fra mig.
Hej.
Tak, fordi du hentede mig. Min bil ville bare ikke.
Tak.
- Hvad er det for noget? - Dessert, tror jeg.
- Inspireret af Jess, antager jeg? - Hun elsker søde sager.
Så I gik ud i aftes. Men du kom med kaffe i dag.
Du overnattede altså ikke, for ingen mand forlader hendes seng.
- Hvem havde du ellers ringet til? - En udlejningsvogn eller en taxi.
- Ingen venner, du kan ringe til? - Her? Jeg er jo lige ankommet.
Hvis du ikke vil tale om Jess, skal du bare sige til.
- Ville det fungere? - Sikkert ikke.
- Hvem havde du ringet til i Boston? - En udlejningsvogn eller en taxi.
Jeg har venner!
- Hvad hedder den strømer? - Steve.
- Stan. Og hende der? - Okay, jeg forstår.
- Godmorgen, Stu. - Godmorgen... Audrey.
- Godmorgen, Stan. - Hej, Nathan.
- Hvem er vores ven her? - Bill Rand. Stukket i hjertet.
Uklart med hvilket våben. Kniv, sværd, spyd... Det gennemborede ham.
- Og gerningsmanden tog det med. - Hugget gik gennem ID-kortet.
- Det er ikke let at gøre. - Jo, hvis man har en pointe.
- Arbejder Jess på Hessbergklinikken? - Jo, nogle gange.
- En vred patient? Kollega? - Ja, måske. Lad os begynde der.
- Tak, Steve. - Helt i orden.
- Jeg har venner. - Jeg burde ikke have sagt noget.
Alt det her med Jess får mig til at gøre underlige ting.
- Men hun er det værd. - Ja, det er hun.
Så... har du nogen venner?
Jeg har vel aldrig haft tid til det.
Jeg havde to jobs i college, og så kom Quantico og bureauet.
- Prøv at sludre. - Og det skulle komme fra dig?
Det er som Superman, der sælger kryptonit.
- Det er ikke mig, der søger venner. - Det sagde jeg ikke, at jeg gør.
- Værsgo, det er denne vej. - Se her.
- Jeg kan lide dit hår. - Det er denne vej.
- Jeg må træne. - En masse.
- Ville nogen skade mr. Rand? - Nej, det tror jeg ikke.
Bill har været sygeplejerske længe. Alle holdt meget af ham.
- Er der sket noget her på klinikken? - Ikke hvad jeg kan huske.
Så vi vil ikke høre noget fra hans kolleger og patienter?
- Mørkemanden. - Undskyld?
Vi har mange triste skæbner her. Folk tager stærk medicin for at overleve.
Vi kan ikke forklare, hvorfor nogle lever længere.
Nogle familier finder på historier for at få mening i det.
Tror de, at mørkemanden forårsager patienters død?
- Det er ikke usædvanligt. - Vi tager dem, vi kan se.
Som sædvanligt fik han en sjov historie ud af en svær situation.
Det er det, jeg savner mest hos Rubin.
- Vi burde gå ind. - Jeg kan se Jess senere.
Jeg tænkte, at de her folk kunne fortælle mere om stedet.
Hans latter og hans sang. Og hans...
I forstår det sikkert. Tak, fordi I lyttede.
Thornton, er der noget, du vil fortælle om Sarabeth?
Vi skal mindes vore kære i dag, men jeg vil mindes noget andet.
Jeg var en dårlig og vred mand. Jeg behandlede Sarabeth elendigt.
Jeg er ikke den samme mere. Det menneske døde med hende.
Jeg ville ønske... hun kunne være gift med den, jeg er nu.
- Det var stærke sager. - De har alle mistet nogen for nylig.
- Hejsa. - Hej.
- Kendte du Bill Rand? - Søster Rand? Hvorfor?
- Han blev myrdet i morges. - Herregud!
- Er De Jess' politimand? - Ja, det er jeg vel.
- De skal vide, mørkemanden findes. - Hvem er det?
Han er en morder, der tog vore familier fra os.
- Skal vi lade politiet gå... - Nej. Har I set mørkemanden dræbe?
Vi har set ham i området. Vi har alle mistet nogen for tidligt.
- Det lyder skørt. - Beviser ville hjælpe.
Må vi få jeres oplysninger, så siger vi til, når vi finder noget?
- Der er intet om en mørkemand her. - Ingen er forbundet til Rand.
Og ingen har klaget over ham. Tak, Allen.
Det var Allen. Han kunne give mig et lift om nødvendigt.
Hvor sødt. Men han hedder Bob.
Vi har intet at gå efter. Mindre end intet.
- I har faktisk middag. - Perfekt! Gift dig med hende!
- Undskyld, blev det underligt? - Vi må blive korporlige.
Nu blev det endnu mere underligt.
- Mo Shu, Kung Pao, Pekingand. - Tak.
Det var så lidt. Hvad gør man ikke for at møde jer her om aftenen?
Så holder jeg på ham hver aften.
Hvordan gik det i dag?
- Mord, hemmeligheder, helt normalt. - Det lyder trist.
Det mest triste var familierne på Hessbergklinikken.
De havde svært ved at acceptere deres nærmeste død.
Jeg har forsøgt at slå idéen om mørkemanden ud af hovedet på dem.
Jamen hvad sker der på klinikken? Måske skulle du holde lidt fri.
- Er han ikke sød, når han bestemmer? - Han er sød.
Du skulle se ham med børn.
Nu skal jeg lade jer arbejde. Vi ses måske senere?
- Jeg skal gøre mit bedste. - Hej.
- Har du lyst til at planlægge rejsen? - Jeg må tænke på noget andet.
- De her rundrejser er dyre. - Vi har råd.
- Hvor skal man begynde? - Jeg bestiller middag.
Frankrig, måske? "Omelette du fromage, s'il vous plaît."
"Café au lait! Merci!"
"Bien sûr. Oh la la."
"Mais oui!"
- Jeg har fundet hullet. - Kniven gik gennem hende og sofaen.
Hun blev stukket bagfra, så den gik gennem sofaen først.
- Så lang en kniv kan ikke være der. - Nej, men det var den.
- Mørkemanden giver mening. - Nogen må have været meget vred.
Tag en billede af sofaens bagside. Tak, Tony... Steve?
- Eddie. - Pis... Det tænkte jeg ikke på.
- Tak, fordi De kom, mrs. Halter. - Kald mig Menchie.
- Kan De fortælle om mørkemanden? - Endelig. Selvfølgelig kan jeg det.
- Han er høj og mager. - Han er lille og bred.
- 1,95 m. - Jeg er helt sikker.
- Og mørk. Han er meget mørk. - Han har tydeligvis et sværd.
- Men De har aldrig set ham? - Jeg er god til at lytte.
Nej, intet sværd. Mere som et boldtræ.
- Helt klart mørk. - Alle siger, han er mørk.
Vore kære døde for tidligt. Det må have været mørkemanden.
Tak, Menchie, Thornton og Bart. Tak, fordi I kom.
Så leder vi efter en høj, lav, mager, bred -
- mørkemand, der måske har et sværd.
Du tegner fint, men jeg vil have noget ægte.
- Jeg vil have, det gør ondt. - Du er virkelig en plage.
Hån mig bare, men fotoet er ægte. Det afslører ting.
Dine tegninger viser bare din plagede sjæl.
Jeg har i det mindste en sjæl.
Lige den, jeg håbede på at se.
- Du skal afgøre en diskussion. - Det ville jeg også gerne.
- Men må jeg ikke se i jeres arkiv? - Arbejde før fornøjelse.
Jeg brugte faktisk computeren i skolen. Må jeg prøve?
Mørkemand.
- Ved du, hvad hun finder nu? - Det bliver pinligt.
- Det var andre tider. - Der var ikke mange sorte i Maine.
Ingen i Haven, desværre.
Siger "mørkemanden" jer noget? Er han en, I har skrevet om?
- Nej, desværre ikke. - Heller ikke jeg.
Det var forsøget værd. Så må vi lave lidt rigtigt politiarbejde.
Dødsannoncer + Hessbergklinikken
To knivdrab på en uge, og begge arbejdede på klinikken.
27 cancerpatienter er døde de seneste tre måneder.
I 12 af dødsannoncerne skrev de, at de "døde for tidligt".
- Måske er drabene hævn. - Præcis.
- Tænkte du det, eller tog du min idé? - Spiller det nogen rolle?
Wilson og Rand blev stukket ihjel.
Ved vi, at alle patienterne døde af cancer?
- Cancerpatienter obduceres ikke. - Nej, men det er ikke for sent.
- Vil du grave dem op? - Det er ikke, fordi jeg vil.
Vi har ikke nok til at få en dommerkendelse.
Selv om Beverly Jane Mclntyre er dommer Mclntyres niece.
Min teori kan overbevise ham.
Vi bliver rigtig upopulære hos mange familier her.
Vi må håbe, de tilgiver os, hvis vi finder ud af, hvad der foregår.
- Skulle du ikke møde Jess i aften? - Indtil du gav mig alt papirarbejdet.
- Jeg gør det. Ingen venter på mig. - Jeg kan se hende i morgen.
Du vil ikke af sted. Du har været underlig med Jess fra begyndelsen.
Du har en smuk kvinde, der venter og en partner, der skriver rapport -
- og alligevel vil du ikke af sted.
Det er ikke sådan, at folk ringer til dig i tide og utide.
Fortæl.
- Fortæl mig, hvad det er. - Måske kan det ikke lade sig gøre.
- Det er vel ikke første gang? - Nej!
Men det er første gang, siden jeg blev... sådan her.
Jeg kan ikke mærke min egen hud. Jeg kan ikke mærke hendes hud.
Jeg ved ikke, hvad jeg ellers ikke kan.
Du burde fortælle hende det. Jeg tror ikke, hun siger noget.
Jeg skriver rapporten, mens du finder ud af, hvad du gør.
- Nej, jeg burde... - Ved du hvad? Ingen årsag.
- I virkede så søde. - Og nu vil I grave vore kære op?
- Hvordan vidste I det? - En ven arbejder på det kontor.
Jeg beklager, men jeg havde intet valg.
- Selvfølgelig havde De et valg. - Vi må finde ud af, hvordan de døde.
Det her er desværre den eneste udvej.
Hvis det er det, der skal til, men vi burde have været orienteret.
- Jeg bryder mig ikke om det. - Lad os gå, så hun kan arbejde.
Jeg siger ikke, du behøver vin, men det er ingen dum idé.
- Er det så tydeligt? - Det er jo ikke din første date.
Det føles sådan.
Det er min første date, siden jeg...
Siden jeg holdt op med at føle noget.
Det må du undskylde, Nathan!
Jeg indså ikke, hvad du gennemgår.
Jeg forstår. Helt og holdent.
Det er du alene om.
Det føles i maven som...
...når min far greb mig med en pige i highschool.
- Hvad hed hun? - Nicole. Første gang i hvert fald.
- Nicole... - Hun var god til at kysse.
Mærkede du det?
- Nej. - Jeg prøver igen.
Intet at tabe, alt at vinde. Se på mig denne gang.
Se på mig hele tiden.
Mærkede du mig nu?
- Jeg sagde jo, hun stadig var her. - Jeg hader, når du har ret.
- Du burde gå på bar med vennerne. - Ja, det hører jeg.
Min bror og jeg har haft en lang diskussion om maleri og fotografi.
Kom I hele vejen ned for, at jeg skulle afgøre det for jer?
Jeg vil tage et billede af dig, og Vince vil male dig.
Du vælger din favorit, og Dave lærer at leve med det en dag.
- Lader I mig så være i fred? - Ærligt? Næppe.
Men jeg kan male efter fotoet, og det går hurtigt.
- Fint. Hvad skal jeg ellers gøre? - Bare stå der og vær Audrey.
- Er det her godt? - Måske uden det kunstige smil.
Smukt.
Det var det, de så. Mørkemanden er en skygge.
Pas på!
Bevæger skyggen sig af sig selv?
Ja, og den har allerede dræbt to personer.
- Sluk lyset. Uden lys, ingen skygge. - Virker den her skygge sådan?
Jeg ved det ikke. Jeg finder på det!
Se, den kan ikke bevæge sig uden lys.
- Er det ikke for mørkt for den her? - Det tror jeg.
- Men hvordan kan du vide det? - Det stod i skyggehåndbogen. Vent...
Det er ude med os.
Er du klar til at prøve?
Glem det, du er klar.
- Tag den ikke. - Jeg skal se, hvem det er.
Hvorfor? Det er Audrey. Det er altid Audrey.
Og hvis du svarer, bliver du nødt til at gå.
Godt, svar så.
- Men lov, vi fortsætter i morgen. - Jeg lover det.
- Parker! - Nathan?
- Parker? - Ja!
Nathan! Den er derovre!
Hvad fanden er det?
- Jeg tror, den er væk. - Fint...
Nu ved vi, hvad mørkemanden er, og hvorfor alle beskrev ham forskelligt.
Skygger ændrer form efter lyset. Hvorfor kom han efter dig?
- Myrdede den Wilson og Rand? - Måske.
- Du må overføre billederne, Dave. - Han kan ikke overføre dem.
- Nathan viser hvordan. - Det er almindelig film. Varme toner.
- Hvornår bliver de så fremkaldt? - Target åbner kl. Ni, tror jeg.
Tak.
- Undskyld, jeg afbrød det med Jess. - Nej da.
- Du havde en god grund. - Ja, det havde jeg.
Så... skete der noget med Jess?
- Det var lige før. - Endnu en gang undskyld.
"Nogle skal straffes, andre tilgives."
"Aldrig har en historie rørt os så meget som den om Julia og Romeo."
- Det var Sarabeths yndlingshistorie. - For trist for din smag?
Nej, for lang. Men det var dejligt at høre den igen. Tak.
- Hvordan har du det, Thornton? - Jeg holder ud.
- Nogle dage er bedre end andre. - Det er klart.
Hvordan klarede du at tage dig af Sarabeth til sidst?
Hun døde så hurtigt. Jeg behøvede ikke gøre så meget.
Lægen gav hende et år eller mere. Vi planlagde en masse.
Efter en måned var hun væk.
Menchies søn døde også hurtigt. Talte I om det?
Hvad mener du? Det er alt, hvad vi taler om.
- Jeg tager et glas vand? Vil du have? - Nej tak.
Jeg tog din yndling. Ekstra fløde og dobbelt karamel.
- Hvad siger resultaterne? - At alle døde af cancer.
- Men altså ikke skyggen. - Men der mangler noget i resultatet.
- Adriamycin, Bleomycin, Herceptin... - Kemoterapi-medicin.
- Blev de ikke behandlet? - Ikke med sædvanlig cellegift.
- Så de døde "for tidligt". - Ubehandlet cancer dræber hurtigt.
- Hvorfor undlade at behandle? - Aner det ikke. Det er din afdeling?
Er alt i orden derinde, Jess?
Ser du det?
- Det ligner en lang kniv. - Rand blev dræbt med den.
Og Wilson. Er det kniven, der kan bøjes bag sofaen?
- Se, hvad der sker på hvert foto. - Blitzen fjerner en del af skyggen.
Hvad har det her med ubehandlet cancer at gøre?
- Det er i hvert fald intet tilfælde. - Nej, ikke i Haven.
- Hvorfor undlade at behandle? - Hvad med penge.
Rand var sygeplejerske og kunne let udskifte medicinen.
Wilson kan have solgt medicinen videre.
Var Wilsons rejsebrochurer til dyre steder?
Ja, de var. Vi må undersøge Wilsons konto.
- Du er ret så smart. - "Ret så"?
Du har ikke smidt Sarabeths medicin ud endnu.
Jeg kan lide at have dem liggende.
- Så er det, som om hun stadig lever. - Jeg forstår.
- Men de er alle fulde. - Ja.
Men hvordan klarede hun kemoen uden medicin?
Hun havde ingen bivirkninger. Vi var vel heldige.
Jeg går nu.
- Vi ses på klinikken. - Ja.
- Wilson har indsat store beløb. - Der er ingen forbindelse til Rand.
- Samme beløb og datoer hos Rand. - Ja, så er der.
Så Rand og Wilson stjal medicin fra patienterne?
De må have et specielt sted i helvede til den slags.
Skyggen fandt ud af det og myrdede dem.
Men hvorfor så angribe mig?
Hej! Jeg er lidt optaget lige nu.
Det er vigtigt. Jeg tror, jeg ved, hvorfor patienterne døde for tidligt.
Og jeg har beviser. Patienterne tog ingen medicin mod bivirkningerne.
- De fik næppe deres kemo. - Bliv der, så kommer jeg.
- Hvorfor det? Jeg har det fint. - Flere involverede er døde. Bliv der.
Nathan! Hvad sker der? Må jeg så høre!
Pokkers!
Menchie? Jeg tror, Jess kom på besøg efter andet end terapi.
Hallo?
Er der nogen der?
- Er det dig, Jess? - Jeg tror, der er nogen i huset.
Hør godt efter, Jess.
Gå ind i et skab og luk døren.
Jess! Jess!
Jess!
Jess?
- Jess! - Nathan...!
Det skal nok gå. Tag hen på hospitalet.
Ja, men jeg vil først finde ud af, hvad der skete.
Mit job er at stoppe det her, inden den skader flere.
Nogen vidste, hun havde taget de her og sendte skyggen efter hende.
- Sarabeth Arrons. - Thorntons kone.
Jeg taler med Thornton og ringer til dig på hospitalet.
Du kan tage med, hvis du vil. Jeg gør det uanset hvad.
Fint... Men så jeg vil have dit våben.
Ellers sker det ikke.
- Stokken kan være skyggens sværd. - Eller bare en stok.
Vent... Har du set det?
- Han har ingen skygge. - Hvor er den så?
- Det må vi finde ud af. - Ved at tale med ham?
For hvis hans skygge gør det her, er det dumt at konfrontere ham i lyset?
Ja.
- Hvad drejer det sig om? - Vi ved alt om mørkemanden.
- Har I anholdt ham? - Du ved, hvem det er!
- Nej, ingen ved det! - Han kan tale sandt.
Hvis han gør det, må vi træde varsomt. Så bak mig op.
Nathan! Bak mig op.
Ja.
Det var klinikken, der dræbte din kone. De stjal hendes medicin.
- Nej... - Vi har anholdt de ansvarlige.
- De skal stilles til ansvar. - Det er det, vi regner med.
Vil De have lidt kaffe? Herligt.
Så kan De fortælle om Deres skønne børn, og jeg kan lyde interesseret.
Og så fortæller jeg om noget, jeg læser, og så tager jeg livet af mig.
Skulle jeg tro på, De ikke vidste, Deres skygge var mørkemanden?
Jeg kan ikke fatte det, De lige sagde. Angreb den Dem?
Den angreb min partner, da hun nævnte opgravningen af Deres kone.
Jeg var rasende på hende.
- Angreb den andre patienter? - Den søgte Deres kones mordere.
Min verden styrtede sammen, da Sarabeth døde.
Og så mærkede jeg, det lettede. Al vrede og sorg forlod mig.
Jeg følte mig som et nyt menneske.
Måske tog min skygge de følelser med sig.
Måske...
- Men de andre fortjente det. - Undskyld?
Dem, der tog Sarabeths tid fra hende. Jeg fælder ingen tårer for dem.
Og Jess?
- Fælder De en tåre for hende? - Hvad er der sket?
Åh nej! Er hun død?
- Hun er indlagt på grund af Dem! - Nej!
Ikke mig! Ikke mig!
Men jeg vil tro, det var ham.
Da jeg troede, hun stjal Sarabeths medicin, blev jeg vred.
Det mærkede han måske og gik efter hende.
Undskyld mig. Jeg kan ikke styre ham.
De bør dræbe mig. Dræb mig, så dræber det måske også ham.
Det gør det måske.
Min yndlingsfilm?
Jeg tror ikke, jeg har nogen. Har I?
Virkelig?
Ja, den er væk. Sørg for, den ikke kommer tilbage.
- Vil De dræbe mig nu? - Det kan jeg ikke gøre.
Det lovede jeg min partner.
- Hvorfor er De her så stadig? - For at se, om skyggen kommer igen.
Spærrer De mig så inde?
Ikke bare Dem, men Deres skygge.
Light moga mandel latte med kanel.
- Jeg ville ringe til dig. - Om...?
- Hvad er der? - Jeg skal til Montreal.
Det lyder fornuftigt. En rejse renser hovedet.
Jeg kan tage et par dage fri, hvis du vil have selskab. Eller ikke...?
- Det er ikke bare en rejse. - Du kommer ikke igen.
Jeg vil ikke rejse, men alt det, der sker i Haven, "problemerne"...
- Jeg kan ikke blive, ikke efter... - Jeg kan...
De her ting har en evne til at opsøge dig.
Jeg beklager. Jeg ville ønske, jeg var stærkere.
Du sagde ikke et ord på vejen herover. Så stille er selv ikke du.
- Det er intet. Jeg har det fint. - Nej, hvad er det?
- Er Jess okay? - Hun har det fint. Hun er rejst.
Hun kommer ikke igen.
- Hvor er det trist. - Det var vel uundgåeligt i længden.
Du ved det der med venner? Du havde ret.
Jeg tror ikke, jeg nogen sinde har haft nogen.
Men det har jeg nu. Og det har du også.
Læg al post på verandaen. Beboeren må ikke forstyrres.
Tekster: Martin Rendtorff www.undertext.com